Франсиско де Кеведо
Постоянствува в жалбите си
и предупреждава Лисида за безполезното разкаяние, което иде от увехналата красота

Превод от испански: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1978

chitanka.info

В един живот, във който толкова се страда

и толкова жестока, Лисида, смъртта е,

знам що е да обичаш, любовта го знае,

не знам що е любов, но ти я заповяда.

С това спокойно чело, хубава сирено,

в опасност по-голяма сигурно по-нежна,

все тъй ли ще вещаеш гибел неизбежна?

Не ще ли моя кораб поздравиш смирена?

Не виждаш ли, че ме разяждат безпощадни

страдания, че всякоя минута упорито

краде от твойта пролет в часовете хладни

и на лика ми сбърчен, свехнал от умора,

въз който отпечатват стъпките си дните,

цвета не ще възвърнат обич ни изгора?

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.